...att anslå medel för att nå följande nationella mål.
Jag tycker att nationen bör förpliktiga sig att uppnå målet
att inom tio år landsätta en man på månen och ta hem honom till jorden.
BASERAD PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
THE DAY WILL COME
HÖSTEN 1967
Resan till Gudbjerg var som en tidsmaskin.
För varje kilometer kom du längre och längre tillbaka i tiden.
Du märkte det på lukten.
På tystnaden och på skuggorna inne i föreståndarens kontor.
Klä av er och ta på er det där. Erik Johansen.
Du är nummer 47. Elmer, du är nummer 30. Klä av er.
Kom! Kom och lägg er. Det ska vara tyst. Är det förstått?
Sov gott.
Jag minns inte så mycket av världen utanför Gudbjerg.
Men jag minns bröderna.
- Erik? - Nej. Sov.
Elmer berättade senare att han försökte tänka
att det fanns andra ställen som var värre än här.
Man kunde ligga på sjukhus med en sjukdom stor som ett stjärntecken.
Men det var innan han visste nåt som helst om Gudbjerg.
Stoppa dem!
Stoppa tjuven!
Stoppa dem!
Stoppa tjuven! Stoppa tjuven!
- Elmer! Släng kartongen! - Nej, jag klarar det!
- Nej, det gör du inte! - Jo då!
Hej!
Stanna!
Kom, hoppa.
- Stanna! - Kom igen nu, Elmer!
- Hoppa! - Hej!
Jag beklagar verkligen. Jag ska prata med dem.
Det är fel, men det är småsaker. Om det ligger framme i affären...
Barnavården tycker inte längre att det hjälper att prata om det.
Pojkarnas skola rapporterar om skolk.
Det är slagsmål, sinnesfrånvaro, snatteri.
Jag har varit sjuk, men det blir bättre nu.
Hur? Ni är ensamförsörjare. Ni kan inte betala era räkningar.
Ni jobbar skift och studerar.
Hur ska jag betala när jag inte får samma lön som en man?
Jag löder fast samma metalldelar och måste betala samma räkningar.
Just nu gäller det barnens behov.
Nästa gång ni inte klarar uppgiften så låter jag staten göra det åt er.
Förstår ni vad jag säger?
Ni har utegångsförbud månaden ut. Sköt skolan varje dag.
Min kikare har gått sönder och jag vill se raketen i kväll.
Efter läxorna är det bums i säng.
- Du lovade... - Det var ditt fel, köttklump.
- Sluta! - Han ska inte säga "köttklump"!
Varför kan du inte bara tjäna mer pengar? Va?
Varför kan jag inte få veckopeng?
Ut!
Brödernas pappa hade hängt sig i en kokskällare ett par år tidigare.
Så mamman var allt de hade.
Du ser helt fantastisk ut!
Elmer hade klumpfot. För honom var lösningen på de flesta problem
om man en dag kunde komma ända upp till månen.
Jag träffade aldrig mamman. Men jag kan se henne framför mig.
När de fick henne att skratta.
Det var möjligt att resan skulle bli svår.
Åh! Älskling...
Men man måste bara fortsätta att tro på det.
10 år sedan rymdhunden Laika
Apollo 4 testas i dag
Du ser inget. De landar aldrig.
De kan inte landa mitt i en krater.
De säger att där bara finns sten. Så det spelar ingen roll.
Det är större där ute än du tror. Kommer man till månen kan allt hända.
- Om man bär rätt dräkt. - Du blir aldrig astronaut.
- Det blir jag visst! - Det går inte med klumpfot.
- De har inte dräkter till en som du. - Det kan du inte veta.
Nu ska jag till jobbet. Elmer, du ska i säng. Kom.
Nu ska du få sova och så läser vi om den där raketen i tidningen.
Vi ses när ni vaknar. Om det är nåt viktigt, ring morbror.
Mamman kom aldrig till fabriken den kvällen.
I cykelkällaren blev hon opasslig och kröp upp till lägenheten.
Sjukdomen hade drabbat henne. Det hette cancer, sa deras morbror.
- Får vi träffa henne? - Det är inte så bra just nu.
- Jag vill träffa henne. - Ni får vänta lite.
Varför får jag inte träffa henne?
Slog man upp "cancer" i en bok
stod det att det var ett stjärn- tecken på den norra stjärnhimlen.
Er syster kan inte sköta barnen under behandlingen.
- Jag talar inte om min syster. - Vi har tittat på er begäran.
Men ni saknar fast bostad.
Er senaste inkomst var för... tre månader sen.
Ni får tyvärr inte ta med er nåt.
- Jag ska ta väl hand om din kikare. - Men varför får vi inte stanna här?
Det är bara till jul.
Ni måste vara stora. Bägge två.
Och ni måste ta hand om varandra.
Och så måste ni uppföra er väl. Och göra som de säger.
Lovar ni mig det?
Kom, Elmer.
De får det säkert bra.
Det är det bästa stället i landet.
Kom, upp! Tio minuter till utspisning.
Ni blir varken vackrare eller klokare av att slöa.
Det gäller er två nya med. Kom! Ja, kom!
Sätt er där.
Varsågoda!
Jag heter Erik. Och det här är min lillebror...
Ät. Han kommer snart.
Våra faciliteter är de bästa. Vi ser en ära i att vara självförsörjande.
Utöver skolgången så hjälper pojkarna till
på åkern, i köket och i verkstäderna.
- God morgon, pojkar! - God morgon, föreståndare Heck!
Det här är fröken Hammershøi som tar över danskundervisningen.
- Ta emot henne väl. - God morgon, fröken Hammershøi!
Det är bra. Fortsätt äta.
De flesta av våra pojkar behöver helt grundläggande inlärning.
Jag kräver så klart inga mirakel, men de måste kunna läsa vägskyltar
och manualer och andra lättillgängliga texter.
De förtjänar att komma härifrån med all den hjälp som de kan få.
- Jag ska visa er klassrummet... - Ursäkta. God dag.
Var ska de nya börja?
Det beror på vad de kan. Var sitter de?
Res er upp. Föreståndaren ska prata med er.
God morgon. Vad heter två såna krabater då?
- Erik. - Elmer.
Vad vill du bli när du blir stor, Elmer?
Astronaut.
Kom, kom, kom. Kom upp igen. Näsvishet gagnar ingen, som du såg.
Så börjar vi på ny kula.
Låt dem börja ute på åkern med att släpa sten till diket.
Fröken Hammershøi?
Men det kan han inte.
Elmer får alltid ont i klumpfoten om han ska släpa på tunga saker.
Det går säkert bra.
Nu börjar ni på åkern, så får vi se om det inte finns lite karl i Elmer.
Från och med nu talar du bara när föreståndaren frågar. Förstått?
- Varsågoda. - Tack för maten!
Och här är då klassrummet.
Förutom undervisningen får ni ansvar för postutdelning.
Samt att hjälpa till på sjukan med fru Oskarson.
- Några frågor? - Nej.
Och det är ni helt säker på?
Frøken Hammershøi, med er bakgrund från finare skolor, även flickskolor
så måste jag veta att ni förstår nödvändigheten av disciplin här.
Ja.
Ni känner säkert till att aga avskaffades tidigare i år.
Men Gudbjergs uppdrag är viktigare än lössläppthet i Köpenhamn.
Pojkarna har hamnat här för att ingen annan kan kontrollera dem.
Ja.
Men varenda Gudbjergpojke kan bli en hederlig arbetare.
Det är vår plikt att hjälpa dem.
Även om en dagsedel är det enda språk de förstår.
- Håller ni med? - Tack, jag förstår.
Jag...
...använder det bara inte själv.
- Men jag förstår. - Välkommen hit.
Om ni vill fråga om nåt så står min dörr alltid öppen.
Se till att lyfta på röven! Det gäller dig också, tjockis!
Då var det mat!
- Jag kom först! - Bort med dig!
Det blir lättare om ett par veckor.
Valkarna blir hård hud. Man måste vara beredd när de ringer i klockan.
- Vi ska ju bara vara här till jul. - Det sa jag också för två år sen.
Jag heter Tøger. Det där är Topper och Røde.
Om man vill överleva här så blir man ett spöke.
Om du är ett spöke lägger ingen märke till dig.
Gör som det sägs så får du en dag din frisedel.
- Min frisedel? - När de släpper ut dig för alltid.
Senast när du fyller 15. Till dess är det bäst att vara osynlig.
Har du nåt till oss?
Du betalar för dig och krymplingen. Fem fimpar och en marmeladmacka.
- Jag är ingen krymp... - Håll tyst när de vuxna pratar!
Du behöver inte ge mig nåt.
Om du är astronaut så kan du bara åka iväg i raketen.
- Låt bli, för helvete! - Kom! Du ska ända upp i raketen!
Du ska ända upp!
Krymplingen har höjdskräck också!
Astronauter kan inte ha höjdskräck!
Kom igen!
Självklart rymde bröderna den första dagen.
Chocken av stället sitter i kroppen.
Och man saknar allt det som man kom ifrån.
Du klarar det. Hoppa!
Kom här.
Det är kanske det viktigaste man lär sig när man rymmer.
Ingen hjälper en Gudbjergspojke.
Det var min idé. Min lillebror har inget med det att göra.
- Vi vill bara hem. - Det här är ert hem nu.
För att ingen annan klarar att ta hand om er.
Det är så klart svårt att förstå. Det är inte roligt att bli kasserad.
Här på Gudbjerg blir ni en del av en gemenskap...
Jag skiter i vilket! Få det bara överstökat!
Nej, nej.
Förståelsen måste främjas på ett helt annat sätt i detta fall.
Ni har inte lärt dem hur man ska uppföra sig!
Fältarbete för alla hela natten!
Om det nu inte är nån som kan hitta på nåt annat.
Gudbjergssmörj. Gudbjergssmörj. Gudbjergssmörj.
Gudbjergssmörj! Gudbjergssmörj!
Sen finns här ett litet gasolkök som ni kan laga det mest nödvändiga på.
- Vad är det som händer? - Det är bara de nya pojkarna.
Det ordnar säkert föreståndaren.
Sluta!
Här på Gudbjerg blir ni en del av en gemenskap.
Om ni inte respekterar gemenskapen så kommer den att straffa er.
Precis som i den verkliga världen.
Ja, sätt igång!
Det finns också ett litet kylskåp som ni kan använda.
Gudbjergssmörj! Gudbjergssmörj! Gudbjergssmörj!
Om ni hjälper den lille med jod och plåster
så ska jag se efter om det finns nattdräkter.
Det var fel att rymma. Man måste göra som det blir sagt.
Man måste uppföra dig ordentligt och man ska inte ljuga och stjäla.
Man lyssnar på det som sägs.
Det uppskattas alltid och man har glädje av det sen.
Tack för i dag, god natt och sov gott!
Tiden går fort. Vi drar ett streck för varje dag vi är här.
Så kan vi hålla koll på hur lång tid vi har kvar.
Vi måste göra som Tøger säger och försöka vara spöken.
- Så de inte lägger märke till oss. - Jag vill inte vara ett spöke.
Jag vill bli astronaut.
Astronauter vet inte heller vad de ska råka ut för.
De måste kunna klara allt. Meteorregn eller jordskalv.
Inte jordskalv. De är mest rädda för att möta rymdmonster
eller giftgaser. Eller om det går hål på dräkten.
Vi låtsas att vi är spöken.
Och säg inget om dina astronautdrömmar.
Då var det mat!
De närmaste veckorna försökte bröderna bli spöken.
Men det är svårare än det låter.
Man sover inte på lektionen.
Det blir inte lättare när man har klumpfot och vill bli astronaut.
Jag måste få över dig till nåt annat arbete.
Du får sprickor i foten. Därför värker den.
Det kan ni glömma helt. Om man gnäller blir det bara värre.
Här.
Det låg i soporna när jag letade efter fimpar.
Det är inget fel på det. Ät.
Här.
Här!
- Vad gör du? - Astronauter delar.
De kan behöva varandras krafter när de kommer dit upp.
- Hur vet du att de kommer dit upp? - Det gör de.
De började med att skicka iväg en hund. Och sen tre apor.
Nu vågar de snart skicka upp en människa.
- Vad hände med hunden och aporna? - Ja, de dog ju.
Men de dog ute i rymden.
Där de såg månen och alla stjärnorna.
Det betydde jättemycket för dem. Vänta bara.
Det kommer en dag då vi alla kan åka ut i rymden.
- Precis som att åka till stranden. - Jag har aldrig varit på stranden.
Magister Aksel har vakten!
Tack för i dag, god natt och sov gott!
Tack detsamma, pojkar.
Kom nu.
- Vad ska de göra? - Det gör detsamma.
- Bara lägg dig ner och sov. - Jag förstår inte...
Kom, upp! Till minuter till utspisning! Kom igen!
Upp! Sätt fart!
Ja, kom upp bara. Din mamma bor inte här.
Låt det gå undan. Kom igen nu.
- Vi har en ny kisspojke! - Fy fan!
- Ditt lilla svin! - Vad äckligt!
Usch! Usch! Usch!
Håll det högre upp. Högre upp!
- Lilla svin! - Vad vidrigt!
Kom nu. Sätt er ner. Kan ni sätta er ner nu?!
Du får ha tålamod, för du ska stå här tills det är torrt.
Ta plats! Plats!
God morgon. När pojkarna infinner sig i matsalen så är det för att äta.
Jag beklagar, men där står... en pojke utan kläder på.
Han måste lära sig nåt. Pojkarna är renliga.
Men vi måste statuera ett exempel tills doktorn råder bot på det.
- Varsågoda och ät. - Doktorn?
Nästa gång ni har frågor om rutinerna...
...låt oss ta det på tu man hand så att pojkarna inte blir förvirrade.
Problem med vattenkastning är inte ovanligt för pojkar i din ålder.
Kan du säga "ah"?
Hoppa på det ena benet. Hoppa på det andra benet.
Så här direkt normal kroppsväxt. Med undantag för en klumpfot.
Gör det ont?
Dock fullt funktionsduglig.
Vi börjar med Truxal och amfetamin under dagstimmarna.
Så slipper du det problemet.
Nästa!
Snart såg man att Elmer hade varit hos doktorn.
Priset gick upp till sju fimpar och två marmeladmackor
för att Elmer nu också kunde skriva "kisspojke" på visitkortet.
På kvällen sattes han i Blåtårn med de andra kisspojkarna.
Han blev så drogad av Truxal
att de på morgonen fick ge honom amfetamin så han kunde vakna.
Det verkade inte, även om de höjde hans dos.
Sätt er ner på era platser och var tysta!
Inte ens när Psyko-Toft berättade hur mycket han kostade staten.
Det måste tvättas lakan, städas, renbäddas.
Pengar som kunde ha förgyllt ert liv.
Varje dag stod Elmer på gården med sitt lakan.
Varje dag dammsög Erik Gudbjerg på fimpar
för att få de stora att lämna Elmer ifred.
Låt bli. Astronauter pissar inte i dräkten.
- Nej, men de får en gummislang. - Håll käften nu med den där skiten!
Du blir aldrig astronaut. Du vet inte ett skit om det.
Varför kan du inte bara hålla käft och skärpa dig?
- Här. - Tack.
De får visst en gummislang, Erik. Det sugs ut i rymden automatiskt.
Ja, det är sant.
Förlåt.
- Fa... - Vad är det för en bokstav?
- Det är ett "æ". - "Fæ"...
- Ja? - "Fæ... færdig."
Nej, du ska inte gissa. Ni ska inte gissa, ni ska stava.
"F-æ-l" ger "fæl", "l-e-s" ger "les".
"Fæl"...
Vakna. Man sover inte på lektionen.
Jag kan inte fortsätta tjata. Man måste lära sig läsa och skriva.
Det är bland det viktigaste om man vill få ut nåt av sina förmågor.
Har du skrivit orden? Får jag se vad du har skrivit?
Du har ju inte skrivit nåt.
- Vad är det där? - Ingenting.
Det är bara nåt som jag har skrivit.
Du har inte skrivit det här, Elmer.
Man måste uppföra sig. Man får inte ljuga.
Man får inte stjäla. Var har du stulit det?
Elmer, var har du stulit det?
Okej. Läs det då. Om du inte vill erkänna, läs upp det för klassen.
Läs, tack.
"Elmer till loggboken. Dag 23. Träningen går bra."
"Jag läste att man kan bli sjösjuk av att gå på månen"
"så det är bra att kisspillren tränar mig på att vara yr."
"Det gör inte lika ont längre när de slår mig."
"Men jag saknar min rymddräkt. Jag tänker på hur det är där uppe."
"När fötterna lämnar marken och man svävar."
"Spöken svävar så klart också, men jag vill inte vara ett spöke."
"Det är ju inte alls samma sak."
Jag lovar att kasta det.
Det är bra.
Men du skriver orden på tavlan fem... nej, tio gånger. Förstår du?
Det var Elmers smala lycka att fröken Hammershøi hittat honom.
Hon lyckades driva igenom att han var klar med kisspillren.
Eftersom han var bra på att läsa fick hon ha honom som postbud.
Och då var det slut på kissandet.
"Under testet blev kabintrycket så högt att kabinens fönster krossades."
"Därför meddelar rymdforskningsinsti"...
- Insti... - Institutet.
..."institutet Nasa att Apollo 5 senareläggs minst en månad."
- Det är som tur är bara en månad. - Läs nåt annat än astronauttramset.
Vad står det mer?
Negrerna har fått det bättre.
Men det är inte så bra med vietnameserna.
Sen är det massvis om julklappar. Men jag vet redan vad jag önskar mig.
Jo, men en sån kikare är jättedyr.
- Vad önskar era barn sig? - Jag har inga barn.
Varför har ni inte det?
Jag undervisar barn. Nu har du flyttat på högen.
- Jag hade precis sorterat dem. - Förlåt.
Ja, men så skulle det inte bli.
Jag höll på att få för några år sen och så...
Ja, då var det nåt som gick fel och...
Så jag fick mer tid att undervisa. Och det är ju också bra, inte sant?
Så. Se till att dela ut breven nu. Lärarna först, eleverna sist.
Du kanske ska titta på det översta.
Glöm inte de andra!
Kära Elmer och Erik.
Jag är fortfarande inlagd och sover mycket.
Men behandlingen är snart över och jag mår mycket bättre nu.
"I dag var jag uppe och gick med er morbror. Han vårdar kikaren väl."
"Och doktorn sa att ni kan komma hem i jul."
- "Jag längtar efter att få höra"... - Elmer. Du har läst det tre gånger.
- Hur många dar är det kvar? - 17.
Tøger? Vad ska du göra i jul?
Samma som i fjol. Det är en fast tradition.
"Hej, min gosse. Nu är det snart jul."
"Jag har tyvärr skickats utomlands av företaget igen."
"Jag lovar att det blir sista gången och skickar din julklapp snart."
"Varma hälsningar från din far."
På julen är han medvetslös av sprit. Om han inte är ute och kräks.
Han kunde ha skrivit nåt om min syster.
- Han hann kanske inte. - Han kanske bara sket i det.
Vänta! Det står nåt mer.
"PS. Din syster mår bra."
- "I morse berättade hon om en dröm." - Håll käften med det skitsnacket.
"Vi var alla på väg ut i världsrymden med Apollo 5."
"Överallt såg vi stjärnor."
- "Vi landade på en okänd planet." - Sluta. Ge mig brevet.
"Du och din syster hoppade runt som gummibollar"
"och försökte fånga eldkulor som surrade i händerna."
"Sen använde ni dem som lampor för att hitta tillbaka till raketen."
"Din syster blev trött."
"Men du tog henne på axlarna och bar henne hela vägen tillbaka."
"Medan hon skrattade och rufsade om i ditt hår."
"Vi längtar efter att få träffa dig. Men hon längtar mest."
"Många hälsningar från din far."
Kan du läsa mitt?
Det dröjde inte länge förrän vi alla visste vad Elmer kunde.
De flesta kunde läsa breven, men föredrog att Elmer gjorde det.
Vi hörde om månen, avlägsna planeter med konstiga namn.
Jag tror att han njöt lika mycket som vi.
Han läste om tyngdlöshet och rymddräkter.
Och kampen mot alla slemmonster som man skulle nedkämpa på vägen.
För första gången kände vi att vi var en del av nåt större.
Något utanför Gudbjerg. Sånt får man inte glömma.
Som man inte får glömma att det ibland är bäst att vara ett spöke.
Elmer.
Elmer, du ska vakna. Elmer, kom.
- Du ska vakna. - Nej, vänta.
- Jag följer med. - Vad inbillar du dig?!
Lilla svin! Lägg dig ner, för helvete!
Fy fan!
Kom nu. Kom.
Du ska bara läsa nåt för mig.
Ja...
Elmer...
Jag tycker om dig.
Jag tycker mycket om dig.
Men om du inte gör som jag säger, så...
...så går det ut över din bror.
Elmer... Elmer, sluta nu. Elmer, sluta med det där!
Gå!
Jag hittade postpojken i tvättrummet. Det var en hemsk syn.
Pojkarna försökte få liv i honom. Jag vet inte vad som hade hänt.
Det måste vi ta reda på. Han har överfallits, kränkts.
Det händer ju då och då. Pojkarna har en dålig bakgrund.
De är i puberteten och de experimenterar.
Det här var inget experiment.
Han kan knappt gå. Han har hållits fast och...
Vi kan inte utesluta att han själv har orsakat det.
Det var visst problem med storebrodern...?
- Det är inte otänkbart... - Att det är pojkens eget fel?
Han vill inte säga nåt, så mycket talar för det.
- Jag vill köra honom till sjukhuset. - Jag har undersökt honom.
Det är inte hela världen. Han blir frisk igen.
Det här får aldrig nånsin hända igen.
Toft Lassen, ni har ansvaret för att hålla ett öga på pojkarna.
- Ni har inte gjort det bra nog. - Jag hade inte nattvakten.
Då får ni sitta där varje natt tills pojkarna har förstått budskapet.
Vidare till nästa punkt.
Tillsynen har meddelat att de kommer på inspektion...
- Men... - Vad vill ni att jag ska göra?
Pojken vill ju inte säga nåt. Ska vi tvinga det ur honom?
Ska vi köra honom till sjukhuset och starta rykten där?
Jag önskar att det var annorlunda. Vi får se till att det inte upprepas.
Tillsynen kommer och förtjänar att se Gudbjerg från dess bästa sida.
Det är viktigt att du berättar vad som har hänt.
Om du inte berättar det så kan jag ju inte hjälpa dig.
Elmer.
Den som gjorde det måste straffas.
Man får inte göra såna saker.
- Vi är klara nu. Får vi gå? - Elmer. Hör på vad jag säger.
Om pojken inte straffas så kan han göra det igen.
Förstår du det? Det är din plikt att säga vem det var.
- Annars går det ut över... - Det var inte en av pojkarna!
Erik?
På den årliga inspektionen såg Elmer nästan normal ut.
Fru Oskarson sminkade blåmärkena på föreståndarens order.
Givakt, pojkar!
På grund av besöket hade vi fått på oss söndagskläderna.
- Det sker för sällan. - Ja. Det ser bra ut.
Inte för att inspektören såg det.
Lunchen står och väntar. Du får den stora rundturen efteråt.
Men det gjorde detsamma.
Erik och Elmer hade bara ett par dar kvar.
Det var nästan lika bra som om man själv skulle åka.
- Uppskattar du att du är här? - Det kan ni tro. Det är så roligt.
Så ska det låta.
Ja, vi går vidare.
Så, pojkar. Sopa upp hyvelspånen.
Jag ska hjälpa dig, Elmer.
Tack ska du ha. Förresten...
Titta.
Den är till dig. Här.
Ta den bara.
Och kom ihåg...
...att det här är vår hemlighet.
Och vet du vad? Elmer, du är...
...en mycket, mycket speciell pojke.
Kom. Hjälp mig med det här.
- Ni trivs bra här, inte sant? - Jag trivs med att undervisa barnen.
Fröken hade lite svårt att ställa om sig, men nu går det bättre.
Det är ju en brokig skara.
Men bara vi har bra folk så ska vi nog få bort lymlarna från gatorna.
- Trasa! - Kommer här.
Fler trasor! Trasa!
- Trasa! - Kommer här, kommer här.
- Fler! Fler! - Jag ringer efter en ambulans.
Säkerhetsmekanismen var urkopplad.
Aksel måste ha glömt det eller så var det ett fel på maskinen.
Hälsa honom så gott från mig.
Tack för i dag och god jul på er alla. Trots allt.
Jag pratade nyss med sjukhuset.
De kan inte säga nåt om hur länge han måste vara sjukskriven.
Och de vet ännu inte om han får behålla handen.
Har jag inte sagt att jag vill ha tyst när vi äter?
Synd att det inte gick ut över hans snopp.
Det ska vara tyst, sas det!
Erik, följ med. Det är telefon.
Aksel vill kanske fråga om vi har hittat resten.
- Varsågod. - Tack.
- Hallå? Det är Erik. - Ja, hej, Erik. Det är jag.
Hej, morbror. När ska vi hem?
Erik...
Hallå?
Morbror, hur är det med mamma?
De... de kunde inte rädda henne, Erik.
De försökte, men...
Men det kunde de inte.
Erik, hör du mig? Erik...
Säg nånting, Erik.
- Vad är det, Erik? - Tyst!
Det var morbror.
- Han sa att mamma är... - Var tysta och ät er mat.
- Det är inte sant! - Tyst!
Det är inte sant!
- Tyst! - Det är inte sant!
Sätt er ner och ät er mat!
Det är inte sant!
Ni la upp själva! Då äter ni också!
Ät, för helvete!
Ät!
Ät! Ät!
Ät!
Ni hörde vad han sa. Ät!
Tack för i dag, god natt och sov gott!
Var är hon nu då?
Erik?
Det vet jag inte, Elmer.
Hon måste ju vara nånstans. Man kan ju inte bara försvinna.
Jag är säker på att hon har kommit till himlen.
Och om hon är i himlen...
...så har hon det bra.
Det är nog som med aporna och den lilla hunden.
- De dog också. - Ja.
Men de var där uppe redan.
Då har de bara svävat vidare upp.
Kanske är mamma...
...redan vid månen nu.
Kanske ligger himlen därikring.
Då skickar hon säkert snart hjälp.
- Hej. - God dag.
Jag är morbror till två bröder som bor här.
Bra att ni kom. Jag ska hämta dem.
Morbror!
Till slut fick de ge henne nåt så att hon stilla somnade in.
De sa att det var det bästa för henne.
Jag har några urklipp med till dig, Elmer.
- Det är problem med Apollo 5... - Så vi ska inte med hem?
Ni ska bo hos mig. Jag tror att vi kan ta över lägenheten.
- När? - Det vet jag inte.
Er mamma skrev att jag skulle ta hand om er.
- När, frågade jag? - Om några månader. Högst ett halvår.
Erik, det kan inte gå fortare. Det är alla pamparna i systemet.
Föreståndaren har skrivit att ni mår bäst av att stanna här.
Han påstår att ni har bråkat här, men jag löser det. Tiden går fort.
- Ni har väl fått nya kompisar. - Vi måste bort härifrån nu!
Om du inte hjälper oss så får vi klara det själva!
Självklart ska jag hjälpa er. Berätta vad jag ska göra.
De skulle rymma samma kväll.
Morbrorn var med på det olagliga, för han var inte rädd för ett skit.
Rutinen är viktig för pojkarna. De behöver inte oväntade besök.
- Jag ser att de inte mår bra. - Deras mor har precis dött.
Pojkarna ska hem snarast. Det ska jag ordna.
Ursäkta mig, men... hem till vad?
- Kan ni ta hand om två pojkar? - Det ska du inte lägga dig i.
Er huvudsysselsättning är
att vara med i studentkommittén på universitetet.
- Det ska ni försörja två pojkar på? - Nej, det ska jag kanske inte.
Barn är inget som man väljer till och från för att göra uppror.
Det är snarare en fråga om att ta ansvar och se till
att de inte råkar i svårigheter, att de inte ljuger och stjäl.
Stryker runt på hustaken. Man måste vara där för dem dygnet runt.
Under deras livs viktigaste period. Annars är det orättvist mot dem.
Om morbrorn kunde ha gjort det hade han tagit med dem hem direkt.
Men det var deras egen idé att vänta till efter solnedgången.
Morbrorn skulle plocka upp dem och gömma dem tills allt hade löst sig.
- Hej, Elmer. - Hej.
- Kommer du inte in? - Har jag glömt nåt?
Nej. Du har bara inte varit här så mycket i dag. Sätt dig ner.
Det är musiken från en film som jag läste om.
Jag förstår mig inte på det
men det stod att den var perfekt för att föreställa sig
hur det är uppe i... rymdgalaxen.
- Det är helt tyst där uppe. - Jaha.
Men om man nu tycker att det blir för tyst.
- Det var fint. - Nej, det var kanske lite...
Ja, nu vet du i alla fall att den finns här.
Om du vill höra den igen så kan du bara...
Tack.
Elmer!
Det ordnar sig säkert.
Uppför man sig så uppskattas det och man har glädje av det sen.
Det tar säkert sin lilla tid, men er morbror gör allt han kan.
Då får vi ju bara lita på att de löser det. Inte sant?
Barnhemmet Gudbjerg, fröken Hammershøi.
- Vänta. Jag skulle... - God kväll. Jag hämtar pojkarna.
Nej, vänta. Det är dig jag vill prata med.
Ja...
Jag älskar ju pojkarna.
De har alltid haft livlig fantasi. Särskilt Elmer.
Ibland är det svårt att veta om det de säger är sant eller falskt.
Det vet jag inte. Men jag tycker att ni ska prata med dem igen.
Om ni kommer hit så kan ni...
Säg till dem att... att jag är ledsen.
- Men jag kan inte hålla mitt löfte. - Vad menar ni?
Hallå? Vad är det ni har lovat pojkarna?
Barnen ligger och det är släckt.
Jag ska bara ge Erik och Elmer ett meddelande.
- Det är släckt. - Det är viktigt.
- Vad gäller det? - Får jag bara säga nåt kort?
Om meddelandet är så viktigt att det inte kan vänta till i morgon
så är det er plikt att berätta det för mig nu.
Bli inte arg. Det är inte barnens fel.
De har precis... mist sin mor.
Jag förstår nu deras situation, så jag blir så klart inte arg.
Fröken Hammershøi, det jag gör, det gör jag alltid för barnens skull.
Sätt dig.
Få doktorn att titta förbi i morgon så att de kan behandlas snarast.
Ni kan inte hålla kvar oss för evigt.
När vår morbror får hem oss så berättar vi allt för polisen.
Men, Erik, er morbror vill inte ha hem er.
Det var han som berättade att ni skulle rymma.
- Låt mig prata med dem. - Det är inte sant.
- Ni ljuger som fan! - Jag ljuger aldrig.
Av hänsyn till er höll han med om att det är bäst att ni stannar här.
Om du inte tror mig, så fråga fröken Hammershøi.
Hon tog emot hans samtal.
- Kom nu. Stanna. - Kom här nu! Kom här.
Kom här! Kom här! Ner i källaren med honom!
- Släpp mig! - Lugna ner dig!
Er morbror var väldigt ledsen. Han älskar er mycket, men han...
Han känner inte att han är bra nog för att ta hand om er än.
Jag är säker på att han kommer och besöker er så fort han...
Elmer, jag var tvungen att säga det. Ingen där ute hade hjälpt er.
- Ni är som de andra. - Nej, Elmer...
Jag är glad att ni inte fick barn. Det var bra att det gick fel!
Det var bra att det barnet aldrig behövde träffa er!
Förlåt. Förlåt.
Elmer. Elmer.
Elmers skyddsängel lämnade Gudbjerg tidigt nästa morgon.
God dag.
Bröderna såg henne inte. De hade blivit spöken på en natt.
Nu kunde bara föreståndaren och frisedeln ändra på det.
SOMMAREN 1969
Rymdraketen Apollo 11 har nu varit på väg i tio dagar
och förväntas landa på månen vid 21-tiden dansk tid.
Mycket är ännu osäkert och en hel värld håller andan.
- Kan vi inte stänga av det där? - Jo, självklart.
Det ser bra ut. Räkenskaperna stämmer och inte en enda anmärkning.
- När blev han chef där? - Heck har varit föreståndare sen -49.
Sen -62 har han varit ordförande i föreståndarföreningen.
- Han får snart riddarkorset. - Vad bra. Det låter välförtjänt.
Vårt besök faller nog inte i god jord. Vi har inte föranmält det.
Om det är så bra som det står i rapporten så får vi väl titta in.
Det är välförtjänt. Men ni skulle ha fått riddarkorset för länge sen.
Tack, fru Oskarson. Men arbetet är sin egen belöning.
Det är välförtjänt. Man får ta fram sina finaste kläder.
Nej, det är ju bara föreståndaren. Vad skulle vi göra hos kungen?
Gratulerar återigen.
Jag hänger upp en frack med alla tillbehör.
Ni blir så stilig att kungen själv blir avundsjuk.
Toft Lassen, få en pojke att göra min bil...
- Föreståndaren får följa med. - Inte nu.
Det måste bli nu.
Det finns två toaletter, kallt vatten och åtta tvättställ till 47 pojkar.
Ja, men det... Det får ni prata med föreståndaren om.
Vad händer här?
God dag. Jag heter Gert Hartmann. Jag är den nye inspektören.
Jag är nytillträdd i direktoratet och har börjat min första inspektion.
Vi har inte informerats. Det får bli en annan dag.
Jag förstår er förvåning, men inspektioner ska inte föranmälas.
Nej, men varför dyka upp oanmäld?
Vi vill visa oss från vår bästa sida. Det ser vi fram emot en annan dag.
Jag vill inte inleda mitt första möte med Gudbjerg
med att skriva till direktoratet att jag har blivit avvisad.
Nej, givetvis inte. Visst, visst, visst.
Inspektera byggnaderna, så äter vi en god lunch...
Jag vill gärna prata med barnen först.
- Med barnen? - Det är ju dem det gäller.
De är inte tvättade och finklädda. Och de jobbar ute på åkern.
Då blir de säkert bara glada för en kort, liten paus.
- Vad heter du? - Elmer.
Mår du bra, Elmer?
- Bra. Får ni tillräckligt med mat? - Vi skickar in matsedlar till er.
Nu var det pojkarna jag frågade.
- Hur fick du det där såret? - Han trillade ner från höskullen.
- Hur fick du såret på kinden? - Som överläraren sa.
Det har blivit inflammerat. Han behöver behandlas.
- Ja, det ska vi titta på. - Ja, det ska jag göra.
Hur fick du bulan i pannan?
Jag trillade. Men föreståndaren hjälpte mig.
Allt han gör är för vårt eget bästa.
- Hör på här... - Hör på!
Mitt jobb är att se till att ni har det bra. Jag är här för er.
Om ni vill berätta nåt för mig mellan fyra ögon, räck upp en hand nu.
Om det är nåt ni är ledsna för, vad som helst
så kan ni berätta det för mig, så lovar jag att jag ska hjälpa er.
Jag vill att sjukdomsrapporter och beskrivningar av rutiner skickas in.
Naturligtvis. Det gör vi redan. Varje kvartal.
- Om ni tittar i protokollen. - Tack för i dag.
Fru Oskarson, vill ni ta fram ett utkast till en klagomålsblankett?
Tillbaka till arbetet, pojkar.
Tre veckor tills skolan slutade, sen skulle vi få vår frisedel.
Så varför skulle vi säga nåt?
- Har du sagt vart du ska? - Inte än.
Men de utan lärlingsplats och familj skickas till Rødemøllegård.
De tar emot syskon. Om föreståndaren är nöjd med oss
så ska jag fråga om Elmer får följa med.
Ända in under kanten. Föreståndaren vill att allt är rent.
- Är ni klara med att torka skit? - Ja, herr överlärare.
Följ med här. Det gäller er med.
Föreståndaren ska ha en terrass.
Det ska skrapas bort jord och läggas grus och plattor.
Om det blir minsta kant som man kan snubbla på får ni göra om allt.
- När ska den vara klar? - I kväll.
Om ni kan få tummen ur röven så kan ni se på tv med oss andra.
- Vad glor ni på? - Tv?
Föreståndaren är på presenthumör. Han fick ett fint brev från kungen.
När han gläder sig kan vi andra se på tv och se månlandningen.
Vem som nu intresserar sig för sånt. Föreståndarens bil ska poleras också.
- Det gör jag. - Bra. Ja.
Kom, pojkar.
Det var så vi fick veta det. Den 20 juli 1969.
Elmer hade glömt allt om det. Men det stämde.
Claus Toksvig i Houston har de senaste nyheterna om landningen.
Jag har vad Armstrong sa om landningsplatsen. Det låter så här:
"Det ser bra ut. Svag skugga." Det är månlandarens skugga.
"Okej. Stäng av motorn." Sen kom det officiella meddelandet.
"Houston, Örnen har landat."
Nu väntar vi på det spännande ögonblicket då de ska gå på månen.
Det är bra, Erik. Det är riktigt bra.
Det är godkänt. Följ med till de andra och se på tv.
Det var bara en sak jag ville fråga föreståndaren.
Ja?
Jag ska snart till ett nytt ställe.
Kan jag få med mig min lillebror?
Du ska inte till ett nytt ställe. Jag ska berätta det endera dagen.
Men jag har fyllt 15.
Det skulle bli en överraskning. Säg inte ett ord till de andra.
Jag ska utvidga Gudbjerg med en lärlingsavdelning.
Jag är så nöjd med din utveckling att jag reserverade en plats åt dig.
Tills du blir 18. Jag behöver en som kan visa de andra rätt väg.
Det är världens chans för dig.
Men kom ihåg... Inte ett ord till de andra.
Det kan jag inte.
- Vad menar du med det? - Ni måste låta mig gå.
Erik... Kom nu. Följ med till de andra.
Jag har gjort det du sa.
- Jag har gjort allt! - Erik, börja inte bråka nu.
Erik...
Armstrong ska ut. På stegens andra steg kan han frigöra tv-kameran.
Vi kan se dig gå nerför stegen nu.
Armstrong måste innan han kliver ner försöka komma upp igen.
Han säger att det går. Det är ett långt steg upp.
Aldrin säger åt honom att inte slå igen dörren så han inte kommer in.
Nu kliver han ut.
Ett litet steg för människan, ett jättekliv för mänskligheten.
Världens första människa på månen.
Alla tv-sändningar bleknar i jämförelse med den här.
Det här är fakta. Det händer i detta nu på månen.
Erik! De gjorde det! De gjorde det!
Erik? Kom och se!
Var är du?
Erik?
De slog nästan ihjäl honom. Efter tre dar hade han inte vaknat.
Till och med fru Oskarson blev orolig.
Det hjälpte inte att jag fick min frisedel.
Jag hade väntat på den i fyra år.
Men det var inte som jag hade räknat med.
Vi hade en vecka kvar. Men det var inget nytt om Erik.
Föreståndaren sa att han skulle ha det helt lugnt.
Så du kan inte gå in till honom. Så, nu har du sett honom.
Men han blir frisk... Inte sant?
Det är viktigt att han har det helt lugnt.
Gå nu ner och fortsätt med posten.
Dräkterna var fina.
Men hjälmen kunde de ha gjort bättre.
Det mesta av tiden var de inne i raketen.
Men när de var utanför så kunde man se allting.
Här.
Du måste dricka lite.
Annars dör man.
Erik. Erik.
Pojken är illa däran.
Han har hög feber och hostar blod.
Med tanke på de andra skadorna så måste han flyttas till sjukhuset.
- Sjukhuset är ingen möjlighet. - Han tar inte emot föda eller vätska.
Då får ni ju tvinga i honom det!
Sätt igång då! Gör nånting!
Pojken är en av de starkaste som jag har haft. Ni måste få liv i honom!
Jag kan inte göra mer.
Om det nu blir så att han...
...så är det för att de högre makterna vill det.
Inte vi.
Ja?
Du kan bara lägga posten på bordet.
Jag vill inte tröttas med frågor om din bror.
Fortsätt med dina plikter.
Om han hade varit lite mer som du så hade han inte legat sjuk nu.
Jag vill be föreståndaren om en dags ledigt.
För att göra vad? Du har ju ingen som du kan besöka, lille Elmer.
Föreståndaren sa en gång att jag kanske kan bli brevbärare.
Och det finns nåt som jag vill se.
POST-OCH TELEGRAFIMUSEUM
Brevbäreriet är ju inget riktigt hantverk.
Det finns så mycket annat som du kunde få mycket mer användning för.
Fru Oskarson! Se till att Elmer får en returbiljett till Köpenhamn.
Ja.
Men du ska vara hemma före sängdags.
Och så är det ju trots allt bättre än astronaut.
Här har du till en glass.
- Var nu rädd om dig där ute. - Tack så mycket.
Lillian Hammershøi.
RYMDMÄNNEN KOMMER HEM I DAG
Elmer?
Vad fin du är.
Jag undervisar inte barn längre. Och det har jag inte gjort sen...
Nu undervisar jag andra lärare på seminariet.
På de bra dagarna tror jag att jag kan göra allt lite bättre.
Vart var det som du ville att jag skulle köra dig?
Ska du besöka nån här inne?
Elmer, vad är det?
Om du ställer dig där...
Ursäkta, jag vill prata med inspektör Hartmann.
- Har ni avtalat tid? - Nej.
Inspektören är tyvärr på inspektion, men ni är välkommen att vänta.
Tack.
Här.
- Han har väntat i flera timmar. - Inspektören är på inspektion.
- Jag vet inte när han kommer. - Ni måste få tag på honom.
Det är livsviktigt.
Jag hör vad ni säger, men Hartmann hinner inte in i dag.
Elmers bror är svårt sjuk och han ber er att göra nåt nu.
Jag ska rapportera det vidare.
- Vi har avdelningsmöte nästa vecka. - Nästa vecka?
Gudbjerg tar hand om svårt sjuka.
Det finns inget att anmärka på. Inga klagomål från elever och lärare.
- Det finns det ju nu. - Och framförallt inga bevis för nåt!
Har du några bevis, pojk?
Nej, självklart inte, men han säger ju till oss...
Vi kan inte tro på vad som helst. Jag lovar att rapportera det vidare.
Ni är varken anställd eller anhörig. Ert uppförande är olämpligt.
Olämpligt? Vi har suttit och väntat i sex timmar på inspektör Hartmann.
- Ni kunde åtminstone ringa honom. - Det finns inget mer att säga.
Men de sa att de skulle skynda sig. Sekreteraren ska ringa inspektören.
De gör allt de kan. Annars kör jag dit igen i morgon.
Det lovar jag.
Elmer, du får inte ge upp.
Jag vet vad jag ska göra nu.
Vad menar du?
Nå?
Elmer, hur gick det? Vad hände i Köpenhamn?
Då får vi själva göra nåt. Vi måste få in Erik på sjukhuset.
Bara magister Aksel är här.
Resten firar nåt krimskrams som föreståndaren fått av kungen.
Vi kan få ner honom på lastcykeln och köra honom till sjukhuset.
Det är 25 kilometer. De hittar oss innan vi når fram.
Möt mig på gården om en stund. Jag tar hand om magister Aksel.
Elmer?
Elmer, vad gör du här?
Jag tänkte att magistern ville ha besök av mig innan de andra kommer.
Jaha. Det var ju...
Det var omtänksamt av dig. Men vet du vad?
Jag vill inte ha ditt sällskap.
Du har blivit så tråkig att se på.
Stor och smutsig.
Men om jag tvättar mig först då.
Jaha, ja.
Ja, då...
Kör till då. Men skynda dig.
Hey, Elmer. Elmer?
Elmer? Elmer!
Vi firar Gudbjerg och inte en enskild person.
Jag är ju bara ett redskap.
Vi är bara redskap i ett större sammanhang
där det handlar om att göra det rätta för pojkarna.
Vi kan ibland komma att göra saker som...
...inte känns rätt.
Saker som verkar...
Då måste vi hela tiden bevara fokus på den större bilden och det faktum
att pojkarna längre fram i livet sätter värde på vår blygsamma insats.
Och så finns det en person som ändå måste framhävas.
- Du sa precis... - Inga regler utan undantag.
Utan denna person hade Gudbjerg inte varit samma sak.
Utan denna persons lojalitet och otröttliga slit med pojkarna
hade ingen av oss kunnat utföra sitt arbete.
Fru Oskarson, tack för ert alltid goda humör
och er okuvliga kärlek till pojkarna.
Det gick inte så bra i Köpenhamn.
Men nu vet jag hur jag ska få dem att tro mig.
Så att de tar dig härifrån och gör dig frisk igen.
Jag är inte rädd längre, Erik.
Och du får inte bli ledsen om jag inte är där när du vaknar.
Jag har bara åkt i förväg. Som mamma.
Astronauterna visste inte heller vad som fanns innan de kom ut dit.
Och tänk på vad det betydde.
Vad fan gör du, Elmer? Ta av dig den där skiten.
Gå och hämta föreståndaren!
Har du blivit galen? Han slår ihjäl dig.
Gå och hämta honom. Nu!
Länge leve!
Elmer! Elmer!
Ställ upp på två led! Ställ upp på två led!
Stoppa musiken!
Har du blivit helt galen, pojk?!
- Det är telefon till föreståndaren! - Inte nu!
Det är Andersen!
Frederik, det är bäst att ni går in och hör vad han har att säga.
- Hallå? - Är det Heck?
- Det är Andersen på direktoratet. - Ring en annan gång.
En av era pojkar klagade i dag. Vi måste lösa det.
Ring en annan gång.
Han hade klumpfot. Han hade med sig en tidigare lärarinna.
Om du är en klok liten krympling så ligger du kvar där.
Sluta! Sluta, för helvete!
Jag vet vad du försöker göra nu.
Jag ser till att du är så ren och fin när de kommer att du misslyckas.
Ni två röjer upp.
Ta in honom och lappa ihop honom så att det inte syns, nu.
Efter honom.
Efter honom!
Stanna, Elmer! Kom ner därifrån!
Elmer.
Elmer!
Kom här.
Ge mig din hand. Ge mig handen nu!
Elmer...
Gå och lägg er! Det finns inte mer att se!
Ni har inget här att göra. Sätt er i bilen och försvinn!
Vi åker inte förrän vi har pratat med Elmer.
Vad har hon inbillat er? Elmer håller säkert på att lägga sig.
- Det får ni inte störa, så sätt er... - Elmer! Kom hit nu!
Elmer, kom hit nu!
Elmer!
- Elmer! - Kom ner!
Elmer, kom här med din hand!
Elmer, nej!
Den store får vätska intravenöst.
Han kommer att vara försvagad en tid, men han repar sig säkert.
Tack. Och...
Ja, han måste vara av gott virke. Hjärnskakning och brutet nyckelben.
- Men flyga kan han inte. - Nej.
Ni kan gå in till dem. De vill säkert träffa sin mor.
Jag är inte deras mor. Deras mor är tyvärr...
- Ursäkta. - Jag är bara...
Du måste ha undrat när pojkarna jämt skadades.
Jag är bara läkare. De sa att allt var bra.
- Ni får inte förhöra min personal. - Nu tar vi det lugnt och fint.
Ni ska vara glad om ni har ett arbete när ni kommer tillbaka.
God dag, Elmer. Vad kan vi hjälpa dig med?
- Jag vill be om vår sedel. - Er sedel?
Vår frisedel. Till mig och min bror.
Du måste förstå att det var för er egen skull.
Du kommer att tänka tillbaka på det här med tacksamhet.
Förstår du vad jag säger?
Elmer?
Säg att du förstår vad jag säger. Det är viktigt.
Kom, Elmer. Nu ska vi hem.
Elmer. Elmer...
Elmer, hör du vad jag säger?
Det var sista gången jag såg Elmer.
För första gången förstod jag...
...att det också skulle finnas nåt med Gudbjerg som jag skulle sakna.
Okej.
Hör på. Är det nån av er som vill berätta nåt mellan fyra ögon?
Kristensen, hjälper ni mig?
Hej!
Historien är inspirerad av händelser på barnhemmet Godhavn
och andra barnhem på 1960-talet.
Många gamla elever kämpar med efterverkningar av sina vistelser
i form av narkomani, alkoholism depression och ångest.
Godhavn är i dag ett väl fungerande ungdomshem
som stöttar och samarbetar med de gamla eleverna.
Tack till Arne Roel Jørgensen, Poul-Erik Rasmussen
och de andra Godhavnspojkarna.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare: Anders Melin